Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 16.09.2008
Suomennos: Jipii83, Nokija, juzkaaz, Cromwell ja jazzzombie
Oikoluku: Cromwell
NOSFERATU KAUHUN SINFONIA
ELOKUVA PERUSTUU BRAM STOKERIN KIRJAAN DRACULA
Aikakirja suuresta surmasta Wisborgissa -
armon vuonna 1838.
Nosferatu. Eikö tuo nimi kuulostakin kuolonlinnun huudolta keskiyöllä?
Sitä ei uskalleta sanoa ääneen, sillä elämän kuvat katoaisivat tummiin varjoihin.
Aavemaiset unet nousevat sydämestä ja ruokkivat itseään verellä.
Ajattelin paljon suuren surman vaiheita kotikylässäni Wisborgissa.
Tässä on tarina.
Hutter ja hänen nuori vaimonsa Ellen asuivat Wisborgissa.
Miksi olet tappanut nämä kauniit kukat?
Älä kiirehdi, nuori ystäväni! Kukaan ei voi paeta kohtaloaan.
Kiinteistönvälittäjä Knockista liikkui monia huhuja.
Vain yksi asia oli varma. Se, että hän maksoi työntekijöilleen hyvin.
Kreivi Orlok, hänen korkeutensa Transylvaniasta, -
haluaisi ostaa kauniin talon pienestä kaupungistamme.
Voisit ansaita paljon rahaa.
Se vaatii vain hieman ponnistelua, hikeä ja kenties hieman verta.
Hän haluaa erittäin kauniin, asumattoman talon.
Tuo talo omaasi vastapäätä. Tarjoa sitä hänelle!
Matkusta nopeasti ja turvallisesti aaveiden maahan, nuori ystäväni.
Matkustan kauas varkaiden ja aaveiden maahan.
Hutter jätti huolestuneen vaimonsa -
rikkaan laivanvarustajaystävänsä Hardingin ja tämän sisaren luo.
Älä ole huolissasi.
Hutter matkusti pitkin pölyisiä teitä -
kunnes lopulta näki Karpaattien hohtavat huiput.
Silloin maasto muuttui hevosille hankalammaksi.
Kiirehtikää aterian kanssa. Minun on mentävä kreivi Orlokin linnaan!
Et voi mennä ulos, metsissä vaeltaa ihmissusi.
Kirja vampyyreistä, kauheista aaveista, taikuudesta ja seitsemästä kuolemansynnistä.
Belialsien siemenestä ilmestyi vampyyri Nosferatu, joka elää ihmisverellä.
Hän elää kauhistuttavissa luolissa, haudoissa ja arkuissa.
Ne on täytetty mustan surman peltojen mullalla.
Kirja vampyyreistä, kauheista aaveista, taikuudesta ja seitsemästä kuolemansynnistä.
Tule jo! Aurinko laskee!
Vaikka maksaisit mitä tahansa, emme mene pidemmälle!
Me emme mene! Solan toisella puolella on pelottavaa.
Heti Hutterin ylitettyä sillan -
aavemaiset kasvot, josta hän usein oli minulle kertonut, saivat hänestä otteen.
Olen odottanut sinua. Olen odottanut liian kauan.
Nyt on lähes keskiyö. Palvelijat nukkuvat!
Olet satuttanut itsesi. Kallisarvoista verta!
Emmekö viettäisi vähän aikaa yhdessä, rakas ystäväni?
Auringonnousuun on aikaa ja päivisin minun täytyy nukkua.
Nukun todella syvää unta.
Auringon noustessa kaikki Hutterin öiset, pimeät ajatukset katosivat.
Rakkaani! Armaani! Älä anna rakastettusi poissaolon vihastuttaa sinua.
Hyttyset ovat varsinainen maanvaiva.
Kaulassani on kaksi puremaa hyvin lähellä toisiaan.
Illan aavemainen valo näytti jälleen herättävän linnan varjot.
Vaimollanne on kaunis kaula...
Ostan talon. Kauniin, asumattoman talon sinun taloasi vastapäätä.
Öisin Nosferatu tarrautuu uhreihinsa ja imee heidän verensä -
kuin kammottavan, elintärkeän juoman.
Varo, ettei hänen varjonsa pysty häiritsemään untasi kauheilla painajaisilla.
SAMAAN AIKAAN
Lääkäri! Lääkäri!
Harmittomia verentungoksia.
Tohtori kuvaili minulle Ellenin pelkoa tuntemattomaksi sairaukseksi.
Tiedän kuitenkin, että hänen sielunsa oli kuullut kuolonlinnun kutsun.
Nosferatu levitti jo siipensä.
Aamun valossa Hutter päätti tutkia öiden kauhua.
Lauttamiehet eivät tienneet mitään kuljettamastaan pelottavasta lastista.
Maanviljelijät veivät hänet eilen sairaalaan.
Hänen sanottiin syöksyneen vuorelta. Hänellä on yhä kuumetta.
Arkut.
Laiva lähtee tänä iltana.
Tästä lähtien tallennan sen, mitä Professori Bulwer selitti oppilailleen -
lihansyöjäkasvien julmista tavoista.
Kauhulla he katsoivat mitä luonto salaperäisyydessään oli luonut.
Eikö olekin kuin vampyyri?
Näytti siltä, että kiinteistönvälittäjä Knock -
oli pakotettu pimeyden saartamaksi. Nosferatu, kuristaja, lähestyi.
Eiliselle potilaalle on tullut äkillinen mania...
Veri on elämä! Veri on elämä!
Ja tämä tässä, -
on polyyppi, jolla on lonkerot.
Se on kirkas, lähes ruumiiton.
Lähes aavemainen.
Hämähäkkejä!
Ellen meni usein rannalle yksin viettämään aikaa dyyneillä.
Hän kaipasi rakkaintaan ja etsi häntä aalloista katseellaan.
Rakkaani! Armaani! Älä anna rakastettusi poissaolon vihastuttaa sinua.
Ei! Minun on päästävä kotiin niin pian kuin mahdollista!
Ruttotauti on levinnyt Transylvaniaan ja Varnan ja Galafin satamiin.
Lukemattomia nuoria on kuollut. Kaikilla uhreilla on sama outo arpi kaulassaan.
Lääkärit eivät pysty kertomaan, miten arpi on saatu.
Laivoilta, joihin tartunnan epäillään levinneen, on Dardanelleille pääsy estetty.
Kannen alla on sairastunut merimies. Hän hourailee.
Tauti levisi laivalla.
Ensimmäinen sairastunut merimies veti koko miehistön mukanaan meren synkkään hautaan.
Auringonlaskun loisteessa kapteeni ja hänen ystävänsä -
jättivät hyvästit viimeiselle toverilleen.
Menen alas! Jos en kymmenessä minuutissa ole tullut takaisin...
Kuolemanlaiva sai uuden kapteenin.
Minun on mentävä hänen luokseen. Hän on tulossa!
Mestari on lähellä. Mestari on lähellä.
Mietin kauan, miksi Nosferatun sanottiin ottaneen mullalla täytetty arkkunsa mukanaan.
Löysin tiedon, jonka mukaan vampyyrit saavat voimansa ainoastaan -
siitä kirotusta mullasta, johon heidät on haudattu.
Tarkastimme kaiken. Laivalla ei ole ristinsieluakaan elossa.
Varna 12. heinäkuuta.
Miehistö: Kapteenin, eli minun lisäkseni ruorimies, laivapoika ja viisi merimiestä.
Toinen päivä: 13. heinäkuuta.
Yksi merimies kuumeessa. Kurssi etelälounaaseen. Ei tuulta.
Kolmas päivä: 14. heinäkuuta.
Perämiestä vaivaa hulluus. Kannen alla on tuntematon matkustaja.
Kurssi etelään. Ei tuulta.
Kymmenes päivä: 22. heinäkuuta. Laivan alaosassa rottia. Ruttotauti uhkaa.
Ruttotauti uhkaa! Menkää koteihinne! Sulkekaa kaikki ikkunat ja ovet!
Ilmoitus pormestarilta. Kaikkien sairaiden tai ruttotaudin saaneiden -
on pysyttävä sisätiloissa. Heitä ei voi viedä sairaalaan.
Heidän täytyy jäädä koteihinsa.
Hutter oli pyytänyt, ettei Ellen koskisi kirjaan, -
jonka kannet olivat pelottaneet häntä. Mutta hän ei pystynyt vastustamaan outoa voimaa.
Öisin Nosferatu tarrautuu uhreihinsa ja imee heidän verensä -
kuin kammottavan, elintärkeän juoman.
Varo, ettei hänen varjonsa tunkeudu uniisi hirvittävinä painajaisina.
Näin minä näen sen joka ilta!
Pelko kätkeytyi kaupungin joka kolkkaan.
Kuka oli vielä terve? Kuka oli jo sairastunut?
Se menee pian ohi. Haen Sieversin.
Pelastusta ei ole, ellei viaton neito saa vampyyria -
unohtamaan ensimmäistä kukonlaulua.
Neidon on annettava verensä vapaaehtoisesti.
Pelon sekoittama kaupunki etsi uhria. Se oli Knock.
Hänet on nähty! Hän juoksi ulos talosta! Hän kuristi vartijan.
Se vampyyri kuristi hänet!
MINÄ RAKASTAN SINUA
Bulwer! Hae Bulwer!
He ovat napanneet Knockin!
Mestari! Mestari!
Mestari on kuollut.
Ihme on tapahtunut. Suuri Kuolema päättyi samalla hetkellä.
Juuri ennen voitonriemuisia auringon säteitä -
kuolonlinnun pimeys oli poissa.